EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
-Har vi hört något från Ristridin? - Inte än, Ers Höghet.
- Det passar inte att åka nu. - Kung Favian insisterar på mötet.
Jag vet inte om ni har något val.
- Jag förstår att det kan kännas hopplöst. - Min son är oskyldig.
Vad jag vet och vad jag kan agera på är två skilda saker.
Men räkna med mitt skydd.
Behöver jag skydd?
I mörkret som komma skall kan ni knappt skydda er själv.
- Dagonauts krona... - Betyder ingenting!
Era krafter betyder ingenting.
Det finns krafter där ute som ni inte förstår er på och inte kan kontrollera.
Er enda uppgift...
...är att hålla er borta från oss som gör det.
DE VÄLDIGA BERGEN
Grå ryttare, röda ryttare, dina vänner...
Alla på Vita hjorten... Finns det nån som inte vill se dig död?
Du får vända tillbaka till Mistrinaut när du vill.
Och allt för det här.
Var försiktig!
- Vem är det till? - Det säger jag inte.
- Vad gäller saken då? - Vet inte.
Hur kan du ha problem upp över öronen utan att veta varför?
- Jag öppnar. - Nej.
Du försökte öppna det förut. Du vill också veta vad det innehåller!
Nöjd nu?
- Lägg undan det. - Varför då?
Är du orolig för att ekorrarna ska läsa det, eller?
Det är bara vi här.
Hallå?
Jag orkar inte mer. Det gör så ont i benen.
Säg det en gång till så dödar jag dig.
Vart ska vi?
Varför dödar de oss inte bara? Vad väntar de på?
- De ska inte döda oss. - De röda ryttarna dödar alla.
Far säger att röda ryttarna är så präglade av krig att de har mist sin mänsklighet.
Jag är för ung för att dö. Jag har så mycket att erbjuda!
Det går att diskutera.
Hoppla.
Hoppla!
Söla inte!
Vilken fin kniv.
Hjalt i brons, en båthattsformad knapp och parerstång i silver.
En hirschfängare från Eviellan.
Den måste vara stulen, va?
Vilken modig flicka.
Här, låt mig.
Du kanske tror att du har en chans om du stiftar bekantskap med mig.
Men det har du inte. Ställ dig hos de andra!
- Vad handlade det om? - Det angår inte dig.
- Sa han vad de tänker göra? - Är det inte uppenbart?
Nej.
Det är det inte.
Här är det.
Det är här det ska ske.
Snälla, gör det inte, jag ber!
Vi är väl alla ute efter pojken? Alltså är vi på samma sida.
De dödade Ristridin. Försvarar du det?
Jag försöker bara klara livhanken. Det är din tur sen.
Var var vi?
Fortsätt...
...gå.
Du sa att det var uppenbart. Vad menade du då?
- Är de kvar? - Ja.
Vad gör de?
Ingenting.
- De följer inte efter oss. - Nej, de bara...
...tittar.
Det är vår chans! Kom så springer vi.
- Nej - Säg inte emot.
- Han kan ha rätt. Vi kanske hinner. - Vi ska inte fly.
Det bestämmer jag.
Tänk efter. Varför tror du att de väntar där?
Vet inte, Iona. Varför har du snö i ditt fula tryne?
Jag har inte...
Du ska få igen.
Vänta, Iona. Nej!
Nej, vänta! Sluta!
Akta lutan!
Helt otroligt.
Akta lutan sa jag!
Nu räcker det!
Fortsätt gå!
Vad gör vi här framme, medan de väntar där bak?
Där har du svaret.
De vill se om det är säkert.
Vad händer...
...om det inte är det?
Åh, Gud!
Inte säkert.
Synd. Jag gillade de där ungarna.
Var hälsad kung Favian av Unauwen.
Var hälsad!
Jag hjälper till.
Akta! Försiktigt!
Marken blir lägre för varje år.
- Min drottning. - Min kung.
Lika fager som er far var vis.
En glänsande och dyrbar juvel i Dagonauts krona.
Dags för mat!
Ge mig lite mjöd och en skål sötsaker.
Visste ni...
...att han idrottade som ung?
Jaså?
Om jag minns rätt tävlade han i att äta fläskkotletter, prutta och rapa.
En fröjd för ögat.
För att tala lite allvar... Låt oss ha ett produktivt möte.
Må Dagonaut och Unauwen bilda en livslång allians.
Jag instämmer.
En allians som...
Hur säger jag det på bästa sätt? Som är mer än rent politisk?
Sluta innan jag rodnar.
Foldo?
Jussipo?
- Arman? - Tyvärr inte.
Det är bara jag.
Är det sant?
Hur många gånger måste man bli dödad av en röd ryttare egentligen?
Att överleva det...
...är rätt imponerande.
- Du är starkare än man kan tro. - Så...
...att döda människor och konstatera det uppenbara...
Är det en röd ryttares viktigaste egenskaper?
Ge mig den.
Nu förstår jag inte.
Att drunkna...
...är ett bra sätt att dö.
Att frysa ihjäl är också ett utmärkt alternativ.
Men att behöva använda mina bara händer - ta mig på orden - är inte speciellt kul.
Jaha.
Den här?
- Så ska det se ut. - Förlåt. Jag kunde inte motstå den.
Djärvt.
Vilken liten rackare.
Som om du kan rå på mig.
Kom igen. Få det överstökat.
Det där lärde du dig inte i slottet.
Du kan aldrig bli riddare i Dagonaut.
Slödder som du och jag är tvungna att hitta andra möjligheter.
Vilken underbar dag att dö på Vilken underbar dag att dö
Okej... Halvt ihjälfrusen. Väldigt kallt!
- Du har foten i mitt ansikte. - Än sen! Mina snabelskor är förstörda.
Ja! Den är hel!
Vilken tur.
Blunda inte.
- Annars kanske du aldrig ser igen. - Jag blundar inte.
Jag menar allvar!
Vad gör du?
Ät.
- Vad är det? - Torkade svintarmar.
- Jag fryser hellre ihjäl. - Som du vill.
Om du dör så äter jag upp dig, bara så att du vet.
Vad är det?
När jag ber dig att ducka...
...så duckar du.
Frukta ej.
Vi kommer i fred.
Ducka!
Ni gör rätt i att vara försiktiga.
Det är inte alla uppe i bergen som vill vilsna vandrare väl.
Vi är inte vilse.
Vi är alla vilsna på ett eller annat sätt.
Inte sant, mitt barn?
Jag vägrar. Vi måste faktiskt leta efter vägen.
Nej, det måste vi inte.
- Har du tappat förståndet? - Ardanwen behöver vila.
Om vi blir kvar här kommer vi att dö.
Har du sett de där dårarna? Jag tar hellre den risken.
De är munkar.
Och de har lovat att hjälpa vilsna över bergen.
Du tror verkligen på allt du hör, du.
Vi är framme nu.
Välkomna till klostret vid världens ände.
Välkomna till vår enkla boning.
Följ mig. Ert djur får skydd och föda.
Jag tar tillbaka allt. Du har rätt. Vi har ingen anledning att oroa oss.
Vi är en tämligen ovanlig orden.
Det kan kallas för ett hem för vilsna själar.
Stråtrövare, mördare, legosoldater...
Även enstaka pirater.
Jag har sökt upp alla dessa människor...
...för att rena deras själar.
Och för att visa dem att det heliga livet är ett alternativ
även för de största syndarna.
Broder William har gjort stora framsteg under sin tid här.
Men tills han är helt omvänd...
...är vi tvungna att bemöta honom med vissa begränsningar.
Det kommer.
Han kommer.
Ni får inte besöka den här klostergången ensamma. Är det förstått?
- Är det förstått? - Ja.
- Är det säkert här? - Ja, tämligen.
De ser farligare ut än de är.
- Gäller det mördarna också? - Ja, framförallt de.
Om man visar en människa godhet, ömhet och acceptans
kommer den människan i gengäld att visa sitt sanna jag.
Och ens sanna jag är alltid detsamma:
Kärlek.
Bara kärleken, era tokar.
Människan är ren kärlek
som har satts på jorden för att gå kärlekens ärenden.
Men vissa behöver hjälp för att inse det.
Duger det?
Livet är simpelt här, men det är varmt och torrt.
Det finns ost och bröd om ni är hungriga.
Just det.
Och kniven?
- Jag vägrar lämna den ifrån mig. - Det behövs inte heller.
Men jag skulle uppskatta om den hölls gömd.
Annars finns det risk för att våra svagare bröder blir frestade.
Och hur är det med er själv?
Kan ni också bli frestad?
Ursäkta, Fader.
Hon menade inte det.
Ingen fara. Det är faktiskt en bra fråga.
Jag kan utan tvekan lockas av vissa fruktansvärt mörka frestelser.
Det händer att jag saknar det även.
Inget går upp emot ljudet av en skalle som krossas under kängan.
Men det är inte aktuellt längre.
Och i min ålder...
Vem orkar det?
Ni får stanna så länge ni vill.
En natt! Vi stannar bara en natt.
Ett piratskepp som styrs av mördare åtta kilometer upp i bergen.
- Omvända mördare. - Ja, enligt dem själva!
Hör du?
Vi har inget annat val.
Dessutom...
...gillar jag honom.
- Den där galningen? - Alla tampas med sina demoner.
Han gör bara sitt bästa.
Gör han?
Eller... är han som en spindel?
En som väntar i hörnet av ett nät och ser på oss som två smaskiga flugor?
Du tror att du vet allt, men du utgår bara från ditt perspektiv.
Oj, vad djupt sagt!
Lita på honom om du vill, men jag sover med ena ögat öppet.
Ursäkta, Ers Nåd.
Budbäraren...
...väntar ännu.
God kväll, sire. Er far, Hans Majestät kung Favian av Unauwen, har skickat mig.
Han hälsar er välkommen hem och vill ge er en gåva.
Jag skulle tro att det är en gärdsmyg, sire.
Nej. Det är en kungsfågel.
Så kallas dem i byarna i norr efter den gula kronan på hjässan.
Far brukade kalla mig för det.
Är det så...
...att ni är bekant med historien om kungsfågeln?
Eller kampen mellan fåglarna...
...om vem som kan flyga högst och krönas till kung?
Örnen vann förstås.
Tills...
...den lilla fågeln...
...som hade gömt sig under örnens fjädrar hoppade fram...
...och flög högre.
Ge kungen mitt svärd.
Hälsa att jag kommer i fred...
...och varmt vill omfamna honom än en gång.
Sire.
Nej.
- Sömnsvårigheter? - Jag...
...letar bara efter talismanen.
- När rösterna hörs... - Så försvinner de... lika fort.
Kommer de oväntat?
Varje gång.
Alltid i naturen.
Fåglar...
...träd, rötter...
Fascinerande.
Ta det.
Lita på mig. Ta svärdet.
Det är för tungt.
Tvärtom.
Det är den tyngden som vi bär på i hjärtat under hela våra liv.
Greppa svärdet.
Titta noga på det.
Andas.
Andas in i ditt hjärta, min gosse.
Det går inte.
Vad finns där inne?
Vad finns det i hjärtat som inte ska nämnas?
Du har fått lära dig att ignorera det och låtsas som att det inte finns.
Att ignorera det är som att välja ett lättare svärd.
Vad händer den som ignorerar en tung börda inom sig?
Den förgörs.
Utmana den.
Du måste utmana bördan.
Det är den som hindrar dig från att vara ditt sanna jag.
Acceptera den.
Se in i hjärtat med öppna ögon...
...och låt det styra dig.
Ta fram ditt inre barn.
Barnet som du aldrig har lärt känna. Barnet som aldrig har vågat träda fram.
Utmana bördan som hindrar det barnet...
...och ge den ett namn.
Förlust.
Mitt hjärta... tyngs... av förlust.
Förlusten av min far.
Förlusten av mitt hem.
Förlusten av min mor.
Som fortfarande kämpar för sitt liv.
Det är inte smärtan som förgör oss.
Utan det vi gör för att inte känna smärta.
- Jag är rädd att den ska bryta ner mig. - Låt den göra det.
Gör det.
Låt själen brytas ned.
Låt dig drabbas av själens kval...
...och använd det som ett verktyg för att möta ditt öde.
Jag känner det i dig.
Så snart jag såg dig kände jag kraften i dig.
Eviellans kraft.
Om du kan anamma smärtan fullt ut, kan du anamma kraften fullt ut.
En gång till.
Han kommer.
Vad gör du här?
Rör mig inte!
Vi hittade henne hos broder William.
Vi har inte många regler här.
Sa jag inte åt er att inte gå in dit ensamma?
Det var inte med flit.
Jag vill bara hitta ut från det här dårhuset.
Du har inget behov av att fly, mitt barn.
- Men om du ser djupt in i... - Jag vet!
Hjärtat, eller hur?
Det ska ni strunta i. Det angår inte er.
Jag är inte ert barn.
- Vi kanske ska gå. - Visst.
Bara en sak till.
Du får gärna ställa tillbaka ljusstaken.
Vilken ljusstake?
Den är min.
Jag tog med den hemifrån.
Jag tar hand om det.
Tack, Fader.
Kom nu.
- Vad är det med dig? - Det är ingenting med mig!
Du pratar med galningen.
Och att stjäla tyckte du var en bra idé i den här situationen?
Det var en ljusstake.
- Du stal en häst. - Jag har inte stulit något.
Lyssna på mig.
Det är något som inte stämmer här. Det är något lurt med abboten.
- Tycker du, ja. - Jaja.
När stormen är över så drar vi härifrån direkt, okej?
Jag har inte sagt ja än!
Ska vi prata affärer innan dryckeslaget återupptas?
Då har vi fem minuter på oss.
Håll tyst.
Vet frun vad vi ska diskutera?
Att våra två nationer åter ska ingå i en allians.
- Genom ett kungligt äktenskap. - Precis.
Och ni motsätter er inte att ingå äktenskap med min son?
Jag ser det mer som ett förbund.
Men ja, kronprins Iridian kommer att klara sig bra.
Honom ska ni inte gifta er med.
Utan med hans bror, prins Viridian.
Det har funnits en oro kring
hur Viridian ska reagera när han är hemma från den största segern på tusen år...
...och får se sin bror inta tronen utan att ha lyft ett finger.
Folk är oroliga, och det är jag också.
Om ni frågar mig anser jag...
...att han har all rätt...
...att förvänta sig en belöning.
Då kom jag att tänka på er.
Om han gifter sig med er får båda mina söner rätt till en tron.
Kung av Unauwen...
...och kung av Dagonaut.
Då finns det ingen risk för konflikter.
Jag må vara gammal, men jag har fortfarande sinnet i behåll.
Far.
Jag behöver tid...
...att överväga förslaget.
Okej.
Gör så.
Men sen ska ni gifta er med min son.
Era personliga åsikter är irrelevanta.
Det anstår kungar och drottningar.
Våra liv styrs av politiken.
Våra äktenskap styrs av politiken.
Och detta är bra politik.
Ordna ett möte åt dem.
Vad ser du?
I synerna?
Jag hörde ert samtal.
Det kan låta rubbat.
Det förväntar jag mig också.
Jag ser ett ansikte... kan man säga.
Jag hör röster.
De försöker säga mig något.
De vill att jag ska finna en kraft.
Har du...
...gjort det?
Vad tror du?
Jag fryser. Det är vad jag tror.
Och själv?
Inga hemligheter.
Jag har inget att dölja.
Lavinia den uppriktiga.
Är det så du ser dig själv?
När vi träffades var allt du sa en lögn.
Jaja.
Vad vill du veta?
Jag har förstås haft nöjet att träffa din far.
Det beklagar jag.
Ursäkten godtas inte.
Hur är din mor?
Vet inte.
Hon stack...
...för länge sen.
Hon återvände hem till Dangria.
Ja, hennes familj var rik. Se inte så förvånad ut.
I historierna...
Leder inte den gamla vägen genom bergen till Dangria?
Det har inget med mor att göra.
- Nej, jag... - God natt, Tiuri.
Lavinia!
Det kommer.
Vänta!
- Han ska ut. - Nej.
Lägg ner kniven.
- Va? - Kniven... Lägg ifrån dig den.
Det kommer.
Vadå?
Min talisman.
Ta fast honom!
Nej, han vill inte skada er! Han är inte farlig!
- Demonerna i hans själ skrämmer mig. - Skulle inte jag möta mina?
Ska jag visa mitt sanna jag
medan han kedjas fast i mörkret och tvingas vara ensam?
- Är det kärlek? - För bort honom!
Snälla! Sluta!
Sluta!
Det är här.
Vad är du?